Acompanyament a les famílies durant la infància
2019-10-12 10:00 - 12:00 (Europe/Madrid) | Fisio Integral, C/Rutlla, 124, Girona, 17003
Dirigit a pares, mares i persones implicades en el procés de resiliència de les seves filles i fills per empoderar-los com a referents dels infants a partir dels bons tractes i suport als recursos resilients.
Eines que ajuden als referents i als infants a correspondre amb l’estima que donem i rebem. com aprendre a estimar i a socialitzar-se a partir d’un apego segur.
Oferim un espai de diàleg , acompanyament i resolució de conflictes, observant i identificant les diferents etapes de desenvolupaments i estratègies adequades en cada moment. Treball de creences i valors educatius.
Model de resiliència com a model comprensiu, realista, esperançador i coherent.
Des de la mirada de confiança, acceptant el canvi i acompanyant des de la constància: les tres “C” de la Resiliència.

Acompanyament a les famílies durant la infància
2019-10-14 10:00 - 12:00, 2019-10-26 10:00 - 12:00, 2019-10-28 10:00 - 12:00, 2019-11-09 10:00 - 12:00, 2019-11-11 10:00 - 12:00, 2019-11-23 00:00, 2019-11-25 10:00 - 12:00, 2019-12-09 10:00 - 12:00 and 2 more dates

Taller de Resiliència 1ª sessió curs 2019/20
2019-10-25 19:00 - 21:00 | Fisio Integral, C/Rutlla, 124, Girona, 17003
Què poden esperar les persones que assisteixen als tallers? En aquest enllaç trobareu més informació.
Grups tancats.
El preu inclou 6 sessions.

¿Qué pueden esperar las personas que asisten a los talleres? En este enlace encontrará más información.
Grupos cerrados.
El precio incluye 6 sesiones.

Taller de Resiliència 2ª sessió curs 2019/20
2019-11-22 19:00 - 21:00 | Fisio Integral, C/Rutlla, 124, Girona, 17003

Acompanyament a ls famílies durant la infància
2019-12-07 10:00 - 12:00

Taller de Resiliència 3ª sessió curs 2019/20
2019-12-20 19:00 - 21:00 | Fisio Integral, C/Rutlla, 124, Girona, 17003

Taller de Resiliència 4ª sessió curs 2019/20
2020-01-17 19:00 - 21:00

Taller de Resiliència 5ª sessió curs 2019/20
2020-02-28 19:00 - 21:00

Taller de Resiliència 6ª sessió curs 2019/20
2020-03-13 19:00 - 21:00 | Fisio Integral, C/Rutlla, 124, Girona, 17003

Com puc gaudir descobrint la realitat?
2023-04-11 20:00 - 21:00 | Ràdio Arenys 91.2 FM
Primer de tot, per parlar de realitat, m’agradaria contextualitzar-la dins nostre. La nostra realitat pot ser diferent per a cada persona, ja sigui pel moment que vivim, l’època, l’entorn; les coses que passen al nostre entorn, poden modificar la nostra realitat?
Per exemple, si tanquem els ulls i ens imaginem un riu, cadascú de nosaltres imaginarem i definirem el nostre riu; tot i que la paraula és la mateixa per a cadascú de nosaltres, cada persona tenim la nostra idea d’aquest riu, que ve determinada per la pròpia experiència vital, potser pel primer cop que el vam veure, que el vam tocar, per qui ens acompanyava en aquell moment?… Si parlem amb les persones properes, ens adonarem que cadascú té un concepte de la mateixa paraula.
La nostra realitat també pot estar modificada per la regularització dels neutotransmissors; per exemple: si tenim el cortisol molt alt, la nostra visió serà més negativa, per la percepció de la necessitat de sobreviure al perill; en canvi, si el cortisol està més regularitzat, dins dels nivells de tolerància, la vida la veurem d’un altre color.
Acceptem la nostra realitat, aquí i ara; és efímera però alhora intensa: cada pas que fem és una nova petjada; com una nova realitat del que hem viscut i d’allò que ens queda per viure. “En realitat, moments intensos i reals poden ser percebuts com a tals.”
Ens és molt fàcil jutjar els altres a partir de la nostra realitat, però tinguem amb compte que la nostra bojeria pot ser la realitat d’una altra persona. Com ja hem dit abans, la nostra història ens pot determinar, com també ens determinen els traumes que hem patit o percebut al llarg de la nostra vida. A vegades ens fan veure la realitat d’una manera o altra des d’una consciència o des d’una altra.
Molts cops necessitem aferrar-nos als nostres somnis per poder crear la nostra realitat. En situacions complicades, és molt important utilitzar estratègies com ara fer volar la imaginació, la creativitat, inventar un altre món, un altre moment… i situar la ment en un altre espai. Aprendre a mentalitzar també és aprendre a crear una altra realitat per sobreviure a les adversitats, sortir-ne enfortits i gaudir més de la realitat que estem percebent. La realitat és relativa? com el plaer? el dolor? que percebem i cadascú de nosaltres té la seva finestra de tolerància.
Tothom tenim el desig d’adherir-nos a la realitat, d’apropar-nos-s’hi, d’intervenir-la per poder dur a terme els propis desitjos, objectius , valors… per acabar creient que es tracta de necessitats més o menys bàsiques. Pot esdevenir una manera de prendre una decisió, una manera d’aixecar-se cada matí per poder conduir el nostre veler cap a nous rumbs, noves terres a conquerir, simplement valorar allò que tenim… però molts cops, aquesta realitat no concorda amb els nostres desitjos i, quan aquesta no ens agrada, què passa? Ens frustrem? Busquem noves realitats? Quin nivell d’adaptació tenim? Serem capaços d’equilibrar el nostre sistema polivagal?
Emocionalment pot resultar complaent o devastador, pot comportar un esforç increïble anar contracorrent tot i que ho creiem necessari per viure el present; l’aquí i ara, ens ajuden a agafar aquest nou rumb que potser no sempre flueix com ens agradaria.
Podem afirmar que la realitat és objectiva perquè la podem tocar, subjectiva perquè la percebem i constructiva perquè l’edifiquem a partir d’allò que vivim a la nostra societat.
Els models que utilitzem per construir una realitat són: l’idealista (la ment), el mecanisme (l’estructura) i el dialèctic (el contrast d’idees). Tenim una tesi, fem una contratesi, argumentem, arribem a conclusions i tornem a idear una antitesi… i anem repetint aquest procés fins a constuir la realitat que concordi amb el tot.
Prenguem-nos un moment i trobem el nostre riu, el que ens omple, el que ens satisfà… Gaudint de la nostra realitat…?
Gaudim del riu i de la nostra capacitat de resiliència.Descobrir la realitat
http://www.radioarenys.cat/programs/elpuntdelinterrogant/radioarenysdemar_podcast_34277

Como puedo disfrutar descubriendo la realidad?
2023-04-11 20:00 - 21:00
Antes de nada, para hablar de realidad, me gustaría contextualizarla en nuestro interior. Nuestra realidad puede ser diferente para cada persona, ya sea por el momento que vivimos, la época, el entorno; las cosas que suceden alrededor, pueden modificar nuestra realidad?
Por ejemplo, si cerramos los ojos y nos imaginamos un rio, cada persona imaginará y definirá su rio; aunque la palabra es la misma, cada persona tiene su idea de este rio, que viene determinada por la propia experiencia vital, quizás por la primera vez que lo vimos, que lo tocamos, por quién nos acompañaba en ese momento?… Si hablamos con las personas próximas, nos daremos cuenta de que cada una de ellas tiene un concepto de la misma palabra.
Nuestra realidad también puede estar modificada por la regularización de los neurotransmisores; por ejemplo: si tenemos el cortisol muy alto, nuestra visión será más negativa, por la percepción de la necesidad de sobrevivir al peligro; en cambio, si el cortisol está más regularizado, dentro de los niveles de tolerancia, la vida la veremos de otro color.
Aceptemos nuestra realidad, aquí y ahora; es efímera pero a la vez intensa: cada paso que damos es una nueva huella; como una nueva realidad de lo que hemos vivido y de aquello que nos queda por vivir. “En realidad, momentos intensos y reales pueden ser percibidos como tales.”
Nos es muy fácil juzgar a los otros partiendo de nuestra realidad, pero tengamos presente que nuestra locura puede ser la realidad de otra persona. Como ya hemos comentado antes, nuestra historia nos puede determinar, como también nos determinan los traumas que hemos sufrido o percibido a lo largo de nuestra vida. A veces nos hacen ver la realidad de una forma u otra desde una conciencia o desde otra.
Muchas veces necesitamos apegar-nos a nuestros sueños para poder crear nuestra realidad. En situaciones complicadas es muy importante utilizar estrategia como hacer volar la imaginación, la creatividad, inventar otro mundo, otro momento… y situar la mente en otro espacio. Aprender a mentalizar también es aprender a crear otra realidad para sobrevivir a las adversidades, salid fortalecidos y disfrutar más de la realidad que estamos percibiendo. La realidad es relativa? cómo el placer? el dolor? que percibimos y cada uno de nosotros tiene su ventana de tolerancia.
Todas las personas tenemos el deseo de apegarnos a la realidad, de acercarnos a ella, de intervenirla para poder llevar a cabo los propios deseos, objetivos , valores… para terminar creyendo que se trata de necesidades más o menos básicas. Puede comportar una manera de tomar una decisión, una manera de levantarse por la mañana para poder conducir nuestro velero hacia nuevos rumbos, nuevas tierras que conquistar, simplemente valorar aquello que tenemos… pero muchas veces, esta realidad no concuerda con nuestros deseos y, cuando esta no nos gusta, qué pasa? Nos frustramos? Buscamos nuevas realidades? Qué nivel de adaptación tenemos? Seremos capaces de equilibrar nuestro sistema polivagal?
Emocionalmente puede resultar complaciente o devastador, puede comportar un esfuerzo increíble ir contracorriente aunque no lo encontremos necesario para vivir el presente; el aquí y ahora, nos ayudan a empezar este nuevo rumbo que quizás no siempre fluye como nos gustaría.
Podemos afirmar que la realidad es objetiva porque la podemos tocar, subjetiva porque la percibimos y constructiva porque la edificamos a partir de aquello que vivimos en nuestra sociedad.
Los modelos que utilizamos para construir una realidad son: el idealista (la mente), el mecanismo (la estructura) y el dialéctico (el constraste de ideas). Tenemos una tesis, hacemos una contratesis, argumentamos, llegamos a conclusiones y volvemos a idear una antitesis… y vamos repitiendo este proceso hasta construir la realidad que concuerde con el todo.
Tomémonos un momento y encontremos nuestro rio, el que nos llena, el que nos satisface… Disfrutando de nuestra realidad…?
Disfrutemos del rio y de nuestra capacidad de resiliencia.Descubrir la realidad
http://www.radioarenys.cat/programs/elpuntdelinterrogant/radioarenysdemar_podcast_34277

Podem transformar les experiències traumàtiques?
2023-10-03 20:00 - 21:00 | El Punt del Interrogant, Programa de Ràdio, 91.2 DE LA FM. DE RÀDIO ARENYS
Parlem de traumes
Si mirem enrere, abans els traumes es resolien de forma diferent, s’intentava passar pàgina sense resoldre’ls: “el temps ho curarà, deixem que passi, no en parlem”. Ara, el paradigme ha canviat, els mirem de cara, els acceptem, demanem ajuda i els compartim com podem o volem amb el nostre entorn, busquem estratègies perquè no es repeteixin i, sobretot, fem previsió per si es tornen a repetir.
El trauma és una ferida, física o psicològica, visible o no, percebuda o no, que ens activa el sistema d’alerta per tal que el poguem reconèixer i ens pot fer canviar la visió del mon, de vegades de manera molt negativa. Hi ha persones que tenen la seva ment organitzada segons els traumes viscuts.
N’hi ha de molts tipus i de moltes formes: situacions de violència, pèrdues mal elaborades, relacions interpersonals, catàstrofes.
Podem transformar les experiències traumàtiques?
No sé si es poden transformar, pero sí elaborar i situar-les de forma diferent, amb una resposta reparadora, integrada, basada en els bons tractes i la resiliència; la sensació de por, el dolor, la impotència, els canvis d’humor, les desregularitzacions fisiològiques, ens indiquen que hi ha coses que no s’han resolt i que cal observar-les i dedicar-hi temps per viure-les i transformar-les convertint-les en una experiència més de la qual en traurem algun aprenentatge. I també aprendrem a empatitzar amb altres persones que hagin viscut el mateix.
Empatitzem? dediquem temps als nostres traumes? Ens escoltem?
Les persones podem aprendre a controlar i canviar comportaments i acceptació dels fets només si ens sentim segures per expermimentar noves solucions i trobar significat al trauma.
Es important treballar els traumes no resolts: els estudis demostren que trenquen les connexions dins el cervell però també en la ment i el nostre cos.
Relació entre traumes no resolts i salut mental
Molts problemes mentals son producte de traumes.
No totes les situacions frustrants son traumàtiques, tot depèn de les nostres capacitats primària i secundària.
La transformació passa per la consciència, per allò que ens ha demostrat la neurociència: la importància de mirar els traumes, tractar-los, demanar acompanyament.
N’hi ha de tan dolorosos, que et fan sentir tan malalment, que la mateixa ment els fa oblidar; però poden tornar a sortir en el moment menys esperat i això provoca incertesa. Però si el trauma està treballat, quan torna a sortir, la ment ja té estratègies i l’impacte no et bloqueja.
Podreu seguir el programa, en directe i en diferit, a través del següent (podcast)

Tanca els ulls – Cançó del Grupo Txarango (vídeo)
Llibre recomanat

Podemos transformar las experiencias traumáticas?
2023-10-03 20:00 - 21:00 | El Punt del Interrogant, Programa de Ràdio, 91.2 DE LA FM. DE RÀDIO ARENYS
Hablemos de traumas
Si miramos atrás, antes los traumas se resolvían de forma diferente, se intentaba pasar página sin resolverlos: “el tiempo lo curará, dejemos que pase, no hablemos de ello”. Ahora, el paradigmo ha cambiado, los miramos de frente, los aceptamos, pedimos ayuda y los compartimos como podemos o queremos con nuestro entorno, buscamos estrategias para que no se repitan y, sobretodo, hacemos previsión por si se vuelven a repetir.
El trauma es una herida, física o psicológica, visible o no, percibida o no, que nos activa el sistema de alerta para que podamos reconocerlo y nos puede hacer cambiar la visión del mundo, a veces de forma muy negativa. Hay personas que tienen su mente organizada según los traumas sufridos.
Hay de muchos tipos i de muchas formas: situaciones de violencia, pérdidas mal elaboradas, relaciones interpersonales, catástrofes.
Podemos transformar las experiencias traumáticas?
No se si se pueden transformar, pero sí elaborar y situarla de forma diferente, con una resposta reparadora, integrada, basada en los buenos tratos y la resiliencia; la sensación de miedo, el dolor, la impotencia, los cambios de humor, las desregularizaciones fisiológicas, nos indican que hay cosas que no se han resuelto y que debemos observarlas y dedicarles tiempo para vivirlas y transformarlas convirtiéndolas en una experiencia más de la que sacaremos algún aprendizaje. Y también aprenderemos a empatizar con otras personas que hayan vivido lo mismo.
Empatizamos? Dedicamos tiempo a nuestros traumas? Nos escuchamos?
Las personas podemos aprender a controlar y cambiar comportamentos y aceptación de los hechos solo si nos sentimos seguras para experimentar nuevas soluciones y encontrar significado al trauma.
Es importante trabajar los traumas no resueltos: los estudis demuestran que rompen las conexiones dentro del cerebro però también en la mente y en nuestro cuerpo.
Relación entre traumas no resueltos y salud mental
Muchos problemas mentales son producto de traumas.
No todas las situaciones frustrantes son traumáticas, todo depende de nuestras capacidades primaria y secundaria.
La transformación pasa por la consciencia, por aquello que nos ha demostrado la neurociencia: la importancia de mirar los traumas, tratarlos, pedir acompañamiento.
Los hay de tan dolorosos, que te hacen sentir tan mal, que la propia mente los hace olvidar; pero pueden volver a salir en el momento menos pensado y eso provoca incertidumbre. Pero si el trauma está trabajado, cuando vuelve a salir, la mente ya tiene estrategias y el impacto no te bloquea.
Podréis seguir el programa, en directo y en diferido, a través del siguiente (podcast)

Tanca els ulls – Canción del Grupo Txarango (vídeo) Letra (traducción)
Libro recomendado

Parlem de Resiliència
2023-10-24 11:00 | Centre Cívic Sant Narcís
Ens regalem un matí per parlar de Resiliència
M’agrada referir-me a la resiliència com a aquest cant cap a la llibertat, aquest poder escollir, aquesta mirada cap endins i cap enfora, cap enfora i cap endins… empoderar-nos per aprendre de les coses que ens passen, aquesta capacitat com a procés, com un camí que un dia escollim lliurement o que ens fan escollir.
Mirada positiva, realista i engrescadora que ens fa treure un somriure, donant un significat al poder de la paraula; en definitiva, trobar respostes a les nostres preguntes i pensar que tot el que passa ens aporta una lliçó.
Aquestes estones que dediquem a escoltar i ser escoltats des de la connexió amb altres persones, amb altres coneixements, des d’una mirada oberta de descoberta.
Us convido a endinsar-vos en aquest concepte de la Resiliència. (enllaç)

Hablemos de Resiliencia
2023-10-24 11:00 | Centre Cívic Sant Narcís
Nos regalamos una mañana para hablar de Resiliencia
Me gusta referirme a la resiliencia com ese canto hacia la libertad, poder escoger, esa mirada hacia adentro y hacia afuera, hacia afuera y hacia adentro… empoderarnos para aprender de las cosas que nos suceden, esa capacidad como proceso, como un camino que un día escogemos libremente o que nos hacen escoger.
Mirada positiva, realista y estimulante que nos quita una sonrisa, dando significado al poder de la palabra; en definitiva, encontrar respuestas a nuestras preguntas y pensar que todo lo que nos pasa nos aporta una lección.
Esos ratos que dedicamos a escuchar y a ser excuhados des de la conexión con otras personas, con otros conocimientos, desde una mirada abierta de descubrimiento.
Os invito a adentraros en este concepto de la Resiliencia. (enlace)

Dormim prou?
2024-01-02 20:00 - 21:00 | Ràdio Arenys 91.2 FM
És important observar com hem après a dormir, mirant el punt de partida. Com ens ho van ensenyar, com ens van acompanyar: des de l’estimació? el respecte? l’amor? o bé al contrari. I com ens acompanyem ara, ho fem des del mateix punt de partida?
Mirar enrere no vol dir jutjar, simplement vol dir mirar i analitzar. El son és com un repte: hi ha persones a qui els surt de forma innata o ho han après des de la infància i altres a qui els cal un entrenament i/o adquisició de noves estratègies. Alguns cops no tenim accés a aquest record, perquè hi ha traumes no resolts, situacions traumàtiques que ens bloquegen l’accés a aquesta informació.
Per poder respondre la pregunta d’avui, caldria definir quins són els nostres barems. Hi ha persones que creuen que amb poques hores en fan prou i altres creuen que en necessiten més. Els estudis demostren que menys de 6 hores no és suficient i més de 10 és excessiu. També cal tenir en compte l’edat, a la vellesa el son ja no es tan continu i podem anar fent petits sons durant el dia que poden ser tant o més reparadors.
Hem de valorar si dormim bé o no, analitzant tant la quantitat com la qualitat, ja que totes dues són importants. Per tant, estem parlant de fer una mirada més profunda respecte al son, tinguent en compte diferents angles.
Entenem com funcionen les fases del nostre son? Per què és important dormir? Què reparem? Somiem sempre?
Baixem els nivells d’estrès, netegem el fetge, baixem la pressió arterial; un son reparador passa per les 5 fases: les 4 primeres de no REM i la cinquena de REM. Mentre dormim podem tenir diferents cicles de son.
Hi ha moltes tècniques que ens parlen sobre com adquirir una bona higiene del son: els rituals abans, durant i després. Baixar el ritme de vida per poder parar les màquines i deixar que el nostre cos repari tot allò que ha passat durant el dia, des de la tranquil·litat, des del sentir que tot està bé, des del parasimpàtic.
Dormir bé ens ajuda a recuperar i adquirir noves connexions cerebrals, assenta aprenentatges, ajuda la memòria, evita malalties. És important ensenyar els infants a adquirir el son des de l’amabilitat, des de l’acompanyament, des del sistema parasimpàtic, no des de la por, la soledat o la tristesa.
Al llarg de la vida, si anem introduint estratègies, no des de la urgència sinó des del plaer d’aprendre, podrem adquirir tècniques per assolir un son de qualitat: meditació, mentalització, introducció de la primera part de l’EMDR, tècnica del 4/7/8, introducció d’alguns rituals, buscar un entorn segur i adequat (potser orientat des del Feng Shui).
Per tant, des del meu punt de vista, cal cuidar aquesta necessitat bàsica i, si hi ha dificutats, el primer de tot és mirar si hi ha algun trauma no resolt vinculat amb aquest aprenentatge.

https://youtu.be/EUAojVmmh14?si=DVLc-tcb73Ddo8bY

Podreu seguir el programa, en directe i en diferit, a través del següent (podcast)

Dormimos suficiente?
2024-01-02 20:00 - 21:00 | Ràdio Arenys 91.2 FM
Es importante observar com hemos aprendido a dormir, mirando hacia el punto de partida. Cómo nos lo enseñaron, cómo nos acompañaron: desde el amor? el respeto? o todo lo contrario. Y cómo nos acompañamos ahora: lo hacemos desde el mismo punto de partida?
Mirar hacia atrás no significa juzgar, simplemente es mirar y analizar. El sueño es como un reto: hay personas a quienes les sale de forma innata o lo han aprendido desde la infancia y otras que necesitan un entrenamiento y/o adquisición de nuevas estrategias. Algunas veces no tenemos acceso a este recuerdo, porque hay traumas no resueltos, situaciones traumáticas que nos bloquean el acceso a esta información.
Para poder responder a la pregunta de hoy, deberíamos definir cuáles son nuestros baremos. Hay personas que creen que con pocas horas tienen suficiente y otras creen que necesitan más. Los estudios demuestran que menos de 6 horas no es suficiente y más de 10 es excesivo. También debe tenerse en cuenta la edad, en la vejez el sueño ya no es tan contínuo y podemos ir haciendo pequeños sueños durante el dia que pueden ser tanto o más reparadores.
Debemos valorar si dormimos bien o no, analizando tanto la cantidad como la calidad, ya que las dos son importantes. En definitiva, estamos hablando de hacer una mirada más profunda respecto al sueño, teniendo en cuenta diferentes ángulos.
Entendemos cómo funcionan las fases de nuestro sueño? Por qué es importante dormir? Qué reparamos? Soñamos siempre?
Bajamos los niveles de estrés, limpiamos el hígado, bajamos la presión arterial; un sueño reparador pasa por las 5 fases: las 4 primeras de no REM i la quinta de REM. Mientras dormimos podemos tener diferentes ciclos de sueño.
Hay muchas técnicas que nos hablan sobre cómo conseguir una buena higiene del sueño: los hábitos antes, durante y después. Bajar el ritmo de vida para poder parar máquinas y dejar que nuestro cuerpo repare todo aquello que ha pasado durante el dia, desde la tranquilidad, desde el sentir que todo está bien, desde el parasimpático.
Dormir bien nos ayuda a recuperar y adquirir nuevas conexiones cerebrales, sienta aprendizajes, ayuda a la memoria, evita enfermedades. Es importante enseñar a los pequeños a adquirir el sueño desde la amabilidad, desde el acompañamiento, desde el sistema parasimpático, no desde el miedo, la soledad o la tristeza.
A lo largo de la vida, si vamos introduciendo estrategias, no desde la urgencia sinó desde el placer de aprender, podremos adquirir técnicas para conseguir un sueño de calidad: meditación, mentalización, introducción de la primera parte del EMDR, técnica del 4/7/8, introducción de algunos rituales, buscar un entorno seguro y adecuado (quizás orientado desde el Feng Shui).
Así pues, desde mi punto de vista, debemos cuidar esta necesidad básica y, si hay dificultades, antes que nada mirar si hay algún trauma no resuelto vinculado con este aprendizaje.

https://youtu.be/EUAojVmmh14?si=DVLc-tcb73Ddo8bY

Podréis seguir el programa, en directo y en diferido, a través del siguiente (podcast)

Tiene poder la indiferencia?
2024-03-27 08:00 - 17:00
La indiferencia puede ser vista como una herramienta de poder en distintos contextos, ya sea en la política, en las relaciones interpersonales, en el pensamiento estoico o en el amor.
La historia de la indiferencia ha sido objeto de interés para varios autores y pensadores a lo largo del tiempo, quienes han abordado este tema desde diversas ópticas. La indiferencia puede percibirse como un estado de ánimo en el que no se siente inclinación ni repugnancia hacia una persona, objeto o asunto determinado. Este sentimiento puede generar reacciones y consecuencias negativas, tanto para la persona que la proyecta, que puede parecer carente de empatía, como para la sociedad en general. Las personas indiferentes pueden experimentar aislamiento, soledad, niveles elevados de ansiedad, baja autoestima y falta de valores morales y pueden conducirlas a la desconexión emocional con los demás, afectando a las relaciones interpersonales. También puede ser utilizada como escudo de supervivencia para protegerse de las emociones y evitar sentirse herido. como mecanismo de defensa o como resultado de experiencias traumáticas de rechazo o abandono.
En relación con la psicología, la indiferencia puede ser síntoma de trastornos como la alexitimia, que es la incapacidad de las personas para expresar e identificar sus emociones, o como mecanismo de protección para evitar el dolor emocional, e incluso como un instrumento de manipulación o deseo de causar daño a otra persona; cuando ésta es prolongada, se la conoce como la “ley del hielo”.
También se la relaciona con el miedo, como un sentimiento inherente en busca de la felicidad y el temor a no conseguirla o a perderla. Así pues, la indiferencia es un tema complejo que puede abordarse desde diversas ópticas y tiene implicaciones tanto personales como sociales.
Los autores tienen diversas perspectivas sobre la indiferencia, viéndola como un punto intermedio entre el aprecio y el desprecio, donde el sujeto se vuelve apático respecto a determinados asuntos. Antonio Gramsci, un pensador italiano, expresó su desprecio hacia la indiferencia, afirmando que es “el peso muerto de la historia”. Criticó a aquellas personas que no toman partido y que viven entre la indiferencia y la abúlia, convirtiendo la vida en una fatalidad y afirmó que es una fuerza destructiva que puede arruinar los planes mejor concebidos. En el mundo del arte también se hace referencia a la palabra “filisteo” como sinónimo de persona hostil o indiferente a la cultura y las artes. Un grupo de artistas abrazó una nueva estética que se conoce como la Estética de la Indiferencia.
Tengo una visión clara sobre la indiferencia. Destaco la importancia de no ver sólo los problemas, sino también movilizar los recursos y no tener en cuenta sólo los síntomas físicos o mentales. Creo necesario aceptar a la persona, aunque no admiremos su comportamiento. Además, destaco la importancia de sembrar semillas de esperanza y confianza en las personas para ayudarles a superar las adversidades y recuperarse de los traumas para poder recoger bienestar. Cito una frase de Albert Camús como ejemplo de tutor de resiliencia: “Sin usted, sin la mano cariñosa que extendió al niño pobre que era yo, sin su enseñanza y su ejemplo, nada habría pasado”. .
Es importante entender este fenómeno y buscar formas constructivas de afrontarlo, ya sea como persona indiferente o como persona afectada por la indiferencia de otros.

“Qué es peor, la ignorancia o la indiferencia?
Ni lo se, ni me importa”

“En la adversidad, siente tu virtud”

Podréis seguir el programa, en directo y en diferido, a través del siguiente (podcast)

Té poder la indiferència?
2024-04-02 20:00 - 21:00 | Ràdio Arenys 91.2 FM
La indiferència pot ser vista com una eina de poder en diferents contextos, ja sigui en la política, en les relacions interpersonals, en el pensament estoic o en l’amor.
La història de la indiferència ha estat objecte d’interès per a diversos autors i pensadors al llarg del temps, els quals han abordat aquest tema des de diverses òptiques. La indiferència es pot percebre com un estat d’ànim en què no es sent inclinació ni repugnància cap a una persona, objecte o assumpte determinat. Aquest sentiment pot generar reaccions i conseqüències negatives, tant per a la persona que la projecta, que pot semblar mancada d’empatia, com per a la societat en general. Les persones indiferents poden experimentar aïllament, soledat, nivells elevats d’ansietat, baixa autoestima i manca de valors morals i les pot conduir a la desconnexió emocional amb els altres, afectant les relacions interpersonals. També pot ser utilitzada com a escut de supervivencia per protegir-se de les emocions i evitar sentir-se ferit. com a mecanisme de defensa o com a resultat d’experiències traumàtiques de rebuig o d’abandonament.
En relació amb la psicologia, la indiferència pot ser símptoma de trastorns com l’alexitímia, que és la incapacitat de les persones per expressar i identificar les seves emocions, o com a mecanisme de protecció per evitar el dolor emocional, i fins i tot com un instrument de manipulació o desig de causar dany a una altra persona; quan aquesta és prolongada, se la coneix com la “llei del gel”.
També se la relaciona amb la por, com a un sentiment inherent a la recerca de la felicitat i el temor de no aconseguir-la o de perdre-la. Així doncs, la indiferència és un tema complex que es pot abordar des de diverses òptiques i té implicacions tant personals com socials.
Els autors tenen diverses perspectives sobre la indiferència, veient-la com un punt intermig entre l’estima i el menyspreu, on el subjecte es torna apàtic respecte a determinats assumptes. Antonio Gramsci, un pensador italià, va expressar el seu menyspreu cap a la indiferència, afirmant que és “el pes mort de la història”. Va criticar aquelles persones que no prenen partit i que viuen entre la indiferència i l’abúlia, convertint la vida en una fatalitat i va afirmar que és una força destructiva que pot arruïnar els plans millor concebuts. En el mon de l’art també es fa referència a la paraula “filisteu” com a sinònim de persona hostil o indiferent a la cultura i les arts. Un grup d’artistes va abraçar una nova estètica que es coneix com l’Estètica de la Indiferència.
Tinc una visió clara sobre la indiferència. Destaco la importància de no veure només els problemes, sinó també mobilitzar els recursos, i no tenir en compte només els símptomes físics o mentals. Crec necessari acceptar la persona, encara que no admirem el seu comportament. A més, destaco la importància de sembrar llavors d’esperança i confiança en les persones per ajudar-les a superar les adversitats i recuperar-se dels traumes per poder recollir benestar. Cito una frase d’Albert Camús com a exemple de tutor de resiliència: “Sense vostè, sense la mà afectuosa que va estendre al nen pobre que era jo, sense el seu ensenyament i el seu exemple, no hauria passat res de tot això”.
És important entendre aquest fenomen i buscar maneres constructives d’afrontar-lo, ja sigui com a persona indiferent o com a persona afectada per la indiferència d’altres.

“Què és pitjor, la ignorància o la indiferència?
Ni ho sé, ni m’importa”

“En l’adversitat, sent la teva virtut”

Podreu seguir el programa, en directe i en diferit, a través del següent (podcast)

Com és d'important fer esport diàriament?
2024-11-05 20:00 - 21:00 | Ràdio Arenys 91.2 FM
COM ÉS D’IMPORTANT FER ESPORT DIÀRIAMENT?
Practicar esport diàriament és una part fonamental d’un estil de vida saludable, a tots nivells tant físic com mental, fins i tot espiritual. La nostra ment necessita entendre el perquè, dels beneficis d’ introduir o mantenir un patró o un hàbit a la nostra vida, per sentir-ho com a propi i imprescindible.
Per tant anem a parlar, que passa a la nostra ment quan fem exercici?
El nostre cervell comença a introduir ràpidament oxitocina, dopamina, serotonina i endorfines; aquests són productes químics que en poques paraules ens fan sentir millor, són analgèsics naturals. En la pràctica de l’esport generem una substància, la BDNF (neurotròfic derivat del cervell), que a més d’augmentar també ens ajuda a baixar el nostre nivell de cortisol en sang, reduint així l’estrès. Ens ajuda a millorar la nostra memòria i la capacitat d’aprenentatge ja que incrementem la producció de cèl·lules a l’hipocamp.
A nivell físic ens ajuda augmentar la nostra capacitat de cardíaca, augmenta els nostres telòmers, redueix el risc de malalties, potencia el sistema immunològic, fortalesa muscular i òssia, regulació del pes… tot això pot augmentar la nostra longevitat.
Quins beneficis obtenim practicant esport diàriament? Baixem el nivell d’estrès, l’ansietat, la capacitat de relaxació, regularitzem el son i la vigília, augmentem la nostra energia, la disciplina, la capacitat de relaxació, pugem l’autoestima i la confiança, ens empoderem, tenim més claredat mental, fomentem les relacions interpersonals, creem nous vincles… en definitiva potenciem la nostra capacitat de resiliència i seguim sent conscients de la necessitat de crear aquesta xarxa de bons tractes cap als altres i cap a nosaltres mateixos.
Tot i saber tots aquests beneficis, com és que no ens hi posem a fer esport diàriament? Quins són els nostres evitatitus? Com ens agrada mantenir-nos en una àrea de confort, que a vegades, de beneficiosa en té poc?
Aquí és on comencem activar els nostres evitatius, allò que farem perquè això no sigui possible, i en tenim de totes menes, perquè la ment humana el que sí que té és una capacitat d’imaginació immesurable. Aprendre a prendre decisions agafar compromís cap a nosaltres mateixos, fent-nos responsables del nostre benestar. Un dels evitatius o creences que tenim és que fer exercici abans d’anar a dormir ens dificultarà la son, potser és al contrari, si no em fet exercici durant el dia pot ser una de les raons per les quals no dormim o no descansem bé . Què vull dir amb això? Que a vegades si ens costa dormir no serà per l’exercici que acabem de fer, sinó per no tenir uns bons hàbits de son. Practicar esport diàriament ens pot ajudar a conciliar el nostre descans i per tant, a dormir millor.
Un apunt, durant el covid teníem clar que era molt important fer exercici diari, on ha anat a parar tot aquest aprenentatge?
Hem de tenir en compte que quan el cos s’enfronta a una situació estressant, automàticament s’accelera el ritme cardíac i pot augmentar la nostra ansietat. A vegades l’esport serà la via per superar un trauma o una història viscuda, per poder agafar un grau més gran de consciència cap a nosaltres mateixos, les nostres capacitats i donar pau o significat a la nostra història del passat. Practicar esport diàriament ja des de la infantesa pot fomentar aquest hàbit més conscient al llarg de la nostra vida; alguns esportistes que han patit infàncies traumàtiques han pogut sobreviure pel fet d’aferrar-se a l’esport.
Per poder fer exercici diàriament cal que ens adaptem a la nostra realitat, entendre i ser conscients en quin moment vital estem amb els canvis que es produeixen al nostre cos amb el pas dels anys, és a dir, adaptant els tipus d’exercicis a les nostres capacitats i habilitats.
Per tant, a l’hora d’escollir uns exercicis o esports diaris ho hem de fer des de la calma, des de la nostra història amb una mirada amorosa cap a nosaltres mateixos, poc a poc, i anar trobant la pràctica que ens va millor i que ens fa vibrar, que sumi i ens aporti benestar.
En definitiva, fer esport diàriament i sempre que sigui possible en contacte amb la natura farà que puguem gaudir d’una millor qualitat de vida. T’ animes?
Pots escoltar el programa sencer a:
https://www.radioarenys.cat/programs/elpuntdelinterrogant/radioarenysdemar_podcast_4087
Música: Forrest Gum – https://youtu.be/QjJ-O5cJaP8?si=NoEIFSCPlLLVemSS

Taller de resiliència a Platja d'Aro
2024-11-16 16:30 - 18:00 | Floristeria Odonata, Carrer Juli Garreta, 4 Local 60, Platja d'Aro, Girona, Espanya
T’animes a participar en el taller de resiliència? Dedica’t una estona per tu i per compartir. Com sempre espero sorprendre’t!
Dia 16 de novembre a les 16:30h a la floristeria Odonata (Platja d’Aro)
